‫כפי שאתם רואים, הנושא החשוב ביותר‬
‫בלימודי פיתוח היכולות בעיר האקדמיה‬
‫הוא "מציאות אישית".‬ ‫כלומר, היכולת ליצור מציאות משלכם.‬
‫זהו עמוד התווך של כוחות האספרים.‬
‫ואז,‬
‫לאחר שתבינו מהי "מציאות אישית",‬
‫עליכם ללמוד את תאוריית הקוואנטים,‬
‫המבוססת על עקרון האי-ודאות של הייזנברג.‬
‫למציאות אישית ולתאוריית הקוואנטים‬ ‫יש מכנה משותף -‬
‫שתיהן מבוססות על הסתברות.‬
‫לדוגמה, כולכם שמעתם על שרודינגר...‬
‫מה? שפעת?‬
‫כן. החום שלי לא גבוה במיוחד,‬
‫אבל הוא לא יורד.‬
‫הבנתי. תנוחי קצת, כן.‬
‫סאטן! רויקו סאטן!‬
‫כן.‬
‫אני מבין שאת שולטת בחומר.‬
‫תרצי להסביר לנו את החלק האחרון?‬
‫בסדר.‬
‫אה...‬
‫לא משנה. אני מבקש שתקראי‬ ‫על מציאות אישית לשיעור הבא.‬
‫בסדר, אתם משוחררים.‬
‫למי אכפת מתאוריות ואלגוריות?‬
‫הלוואי שהיה שיעור שמלמד אותך‬ ‫איך לעלות רמה במהירות.‬
‫גם היום חם.‬
‫למה יש לך פרצוף חמוץ?‬
‫אני פשוט לא מאמינה‬
‫שהאטסויה קאיטאבי הוא רמה שתיים.‬
‫קאיטאבי?‬
‫אה, הבחור שאחראי למתקפות הגרביטונים.‬
‫אבל הפיצוץ היה ברמה ארבע לכל הפחות.‬
‫כן, וזה אומר ש...‬
‫זה אומר ש...‬
‫מה זה אומר?‬
‫זה מה ששאלתי אותך.‬
‫אם אין לך תשובה,‬ ‫בואי נצא להפסקה וננקה קצת את הראש.‬
‫- ברד -‬
‫מה מתחשק לך, קורוקו?‬ ‫-תזמיני לשתינו אותו דבר.‬
‫מוזר, לא?‬
‫כששומעים את פעמוני הרוח, מרגישים שקר יותר.‬
‫כן. קוראים לזה סינסתזיה.‬
‫סינסתזיה?‬
‫תודה על ההמתנה.‬
‫בבקשה, פעמיים תות.‬
‫"עירוב חושים,‬ ‫גירוי אחד המעורר כמה חושים שונים".‬
‫אנחנו משלמות בנפרד.‬
‫מאמי, את הצעת ש...‬
‫סליחה? מה אמרת?‬
‫לא משנה.‬
‫בכל אופן,‬
‫כשאת רואה צבע אדום, את מרגישה שחם לך,‬
‫וכשאת רואה צבע כחול,‬ ‫את מרגישה שקר לך, נכון?‬
‫לכן קוראים להם צבעים חמים וקרים.‬
‫בדיוק. והברד הזה בצבע אדום ובטעם תות.‬
‫הבנתי. הסירופ האדום מוסיף למראה הפירותי.‬
‫אוי, מאמי.‬
‫מיסאקה! שיראי!‬
‫סאטן!‬
‫זה נראה טעים.‬
‫זו מסורת קיץ אהובה.‬
‫ידעתי שיהיה לי כאב ראש, ובכל זאת אכלתי.‬
‫לקחת ברד תות?‬
‫כן. רוצה לטעום?‬
‫באמת? אני אשמח!‬
‫מעולה.‬
‫רוצה לטעום משלי? זה לימון.‬
‫תודה.‬
‫מה אתן עושות?!‬
‫מבחן טעימות.‬
‫מבחן טעימות? מבחן...‬
‫למה לא חשבתי על זה? איזו טעות!‬
‫טוב, מה דעתך על נשיקה בעקיפין...‬
‫כלומר, מבחן טעימות?‬
‫שתינו קנינו ברד בטעם תות.‬
‫מטומטמת! קורוקו, את כזאת מטומטמת!‬
‫תגידי, סאטן,‬
‫אויהארו לא איתך?‬
‫היא נשארה בבית. יש לה שפעת.‬
‫אני הולכת להביא לה תרופה.‬
‫היא חולה מאוד?‬
‫היא אומרת שזה לא רציני, אבל אני דואגת לה.‬
‫אם בא לך...‬
‫באנו לבדוק מה שלומך!‬
‫סליחה על ההפרעה.‬
‫תודה רבה שבאתן לבקר.‬
‫בשמחה. עכשיו, אל תזוזי.‬
‫יש לך חום של 37.3 מעלות.‬
‫אומנם החום נמוך,‬ ‫אבל תישארי במיטה היום, טוב?‬
‫ואל תישני עם הבטן בחוץ.‬
‫הצטננתי כי את כל הזמן מרימה לי את החצאית.‬
‫טוב, כחברה שלך,‬
‫אני חייבת לוודא שאת תמיד לובשת תחתונים.‬
‫ברור שאני תמיד לובשת תחתונים!‬
‫בסדר, הבנו.‬
‫תשכבי במיטה, את חולה.‬
‫אני אביא לך מגבת קרה.‬
‫בסדר. שיראי...‬
‫יש התפתחות בחקירת הגרביטונים?‬
‫התגלה מידע חדש,‬ ‫אבל הוא לא קידם אותנו במיוחד.‬
‫אנחנו יודעים כעת שהפושע הוא ברמה שתיים.‬
‫אבל הפיצוצים היו ברמה ארבע.‬
‫אז כל מה שקרה‬ ‫זה שגילינו עובדות חדשות שאנחנו לא מבינים?‬
‫כן, ככה זה.‬
‫תגידי, סאטן,‬
‫לא סיפרת לי על משהו בשם "מעלה רמה"?‬
‫מה?‬
‫כלי שמשפר יכולות?‬
‫כמו שאמרתי, זו רק שמועה.‬
‫היא לא מבוססת.‬
‫לא מבוססת?‬
‫כן. יש כל מיני שמועות סותרות.‬
‫זו ככל הנראה אגדה אורבנית.‬
‫הבנתי.‬
‫ידעתי שזה לא יהיה קל כל כך.‬
‫אפשר לומר שמדובר במקרה‬ ‫שבו הרמה הרשומה במאגר הנתונים‬
‫אינה תואמת לנזק שהעבריין ביצע.‬
‫זה לא המקרה הראשון מסוגו.‬
‫הנערה עם הגבות שנקמה בבנות טוקיוודאי.‬
‫שודד הבנק עם הכוח הפירוקינטי.‬
‫אלה שני המקרים שאתן מכירות.‬
‫היו מקרים נוספים שבהם‬ ‫יכולת העבריין לא תאמה את הנזק שגרם.‬
‫כלומר...‬
‫באמת קיים מעלה רמה?‬
‫מה עוד את יודעת עליו?‬
‫מה? טוב, אני לא יודעת אם זה נכון...‬
‫אבל שמעתי שאנשים שהשתמשו במעלה הרמה‬ ‫העלו על זה פוסט ברשת.‬
‫את יודעת באיזה פורום?‬
‫אה, תני לי לחשוב...‬
‫אולי זה?‬
‫הפורום הזה.‬
‫כן, בדיוק!‬
‫כל הכבוד!‬
‫אם נגלה מיהם והיכן הם נמצאים...‬
‫אני לא יודעת מיהם,‬
‫אבל אני יודעת איפה הם. תראי!‬
‫הם נפגשים לעיתים קרובות במסעדה הזאת.‬
‫תודה, אויהארו! אני אלך לבדוק!‬
‫תרגישי טוב!‬
‫מאמי! זו העבודה שלי!‬
‫מאמי! תקשיבי לי...‬
‫אני מקווה שהן יהיו בסדר.‬
‫מהיכרותי איתן, אין לך מה לדאוג.‬
‫הן אלופות עיר האקדמיה, רמה חמש ורמה ארבע.‬
‫הן לא זקוקות לעזרתנו.‬
‫סאטן...‬
‫תגידי, אויהארו,‬
‫את חושבת שאם נשתמש במעלה הרמה,‬
‫היכולות שלנו ישתפרו?‬
‫אני לא יודעת. אבל אסור לרמות.‬
‫בגלל זה אמרתי "אם"!‬
‫אל תדאגי, לא אשתמש בו.‬
‫אני יודעת!‬
‫המורה שאל אותי שאלה היום,‬ ‫ולא ידעתי מה להגיד.‬
‫תוכלי לעזור לי ללמוד?‬
‫אל תבקשי ממני עזרה כשאני חולה.‬
‫את רעבה? אכין לך משהו לאכול.‬
‫אל תנסי לשחד אותי באוכל.‬
‫בסדר. אני מבינה שאת לא רעבה.‬
‫יכולתי לאכול משהו.‬
‫כן, הוא אמר לי לקרוא על "מציאות אישית",‬
‫אבל אני לא מבינה כלום. ואת?‬
‫כן, מה זה?‬
‫אני מבינה את הרעיון הכללי,‬ ‫"ליצור מציאות משלך".‬
‫מציאות משלך, אה?‬
‫המציאות של אוהיארו. המציאות שלי.‬
‫איזו מין מציאות זאת?‬
‫אשליה?‬
‫זה די קרוב.‬
‫לא בדיוק אשליה,‬
‫אבל הנחה או כוח האמונה.‬
‫זה סוג של הרגשה חזקה.‬
‫כוח האמונה, מה?‬
‫אני רק ברמה אחת,‬
‫אז לא אהיה משכנעת במיוחד.‬
‫לא, תודה.‬
‫התבלבלתי לגמרי‬ ‫כשהוא התחיל לדבר על יצירת מציאות אישית.‬
‫אבל נראה לי שאני מבינה עכשיו.‬
‫אולי אם אמשיך להאמין,‬ ‫אעלה רמה ביום מן הימים.‬
‫אל תדאגי.‬
‫את אוהבת להניח הנחות.‬
‫יש לך הרגל מגונה להעליב בלי כוונה.‬
‫הגענו.‬
‫- ג'ונה גרדן -‬
‫שניכנס?‬
‫שוב התחלת, מאמי?‬
‫את חברה במשמר התלמידים,‬ ‫מישהו עלול לזהות אותך.‬
‫אבל...‬
‫אל תדאגי. אני אטפל בזה.‬
‫תתמקמי בשולחן צדדי וחכי לי.‬
‫אני לא יודעת. יש לי הרגשה לא טובה.‬
‫קדימה, נלך!‬
‫מאמי, חכי לי!‬
‫את רוצה לשמוע על מעלה הרמה?‬
‫כן. קראתי את הפוסטים שהעלית.‬
‫חשבתי שתוכל לתת לי עוד מידע.‬
‫בבקשה, אני מתחננת!‬
‫אתה מסכים?‬
‫אני לא יודע כלום.‬
‫תתחפפי.‬
‫אל תנפנף אותי.‬
‫איזו קרצייה! את לא אמורה להיות כבר במיטה?‬
‫זה לא עובד.‬
‫אני כבר רואה שזה ייכשל.‬
‫אני לא ילדה קטנה.‬
‫נכון, את לא ילדה קטנה.‬
‫את בחורה חתיכה.‬
‫וואו, באמת?‬
‫אז תספר לי?‬
‫את לא מצפה שאעשה את זה בחינם, נכון?‬
‫אם אתה רוצה כסף, אני יכולה לשלם לך קצת.‬
‫כסף זה נחמד,‬
‫אבל במקרה שלך, אני מעדיף את זה.‬
‫אבל דברים כאלה מפחידים אותי.‬
‫אנחנו בקושי מכירים.‬
‫בטוח שלא תסכים לקבל כסף?‬
‫אמרת שאת לא ילדה קטנה, נכון?‬
‫שיקרתי להורים שלי...‬
‫מה? מה פתאום התחלת לבכות?‬
‫שום דבר לא יעזור לי חוץ ממעלה הרמה.‬
‫אז... תעזור לי?‬
‫רק אל תבכי.‬
‫אבל אני...‬
‫היא לובשת מדים של טוקיוודאי?‬
‫מה? כן, אתה צודק.‬
‫נוכל לחלוב ממנה הרבה כסף.‬
‫היי...‬
‫די, תפסיקי לבכות. זה מעצבן.‬
‫נגלה לך.‬
‫תודה.‬
‫בואי נצא מכאן.‬
‫חשבת שנספר לך במקום כזה? בואי נלך.‬
‫- סכנה! מתח גבוה -‬
‫בסדר, התרחקנו מספיק.‬
‫אף אחד לא יפריע לנו כאן.‬
‫אז...‬ ‫-קודם כול, תני לנו את כל הכסף שיש לך.‬
‫אל תשכחי את כרטיס הכספומט והקוד הסודי.‬
‫אה, וגם כרטיסי אשראי.‬
‫אני בטוח שלבחורה מטוקיוודאי‬ ‫יש כרטיסי אשראי.‬
‫אה... הבאתי איתי קצת כסף,‬
‫אבל אני לא יכולה לתת לכם הכול.‬
‫את רוצה מידע מאיתנו, לא?‬
‫אז תצטרכי לשלם.‬
‫כן.‬
‫וכדאי שתזדרזי,‬
‫אחרת נפשיט אותך וניקח הכול בכוח.‬
‫אוף, מעצבן.‬
‫מה? נו כבר, תני לנו...‬
‫ג'ונטה?‬
‫חתיכת...‬
‫נמאס לי.‬
‫ניסיתי להיות נחמדה.‬
‫ספרו לי כל מה שאתם יודעים על מעלה הרמה.‬
‫אל תשחקי אותה גיבורה.‬
‫נראה לך את הכוחות המחוזקים שלנו.‬
‫הם באמת משתמשים במעלה הרמה?‬
‫אם לכולם יש יכולות ברמה של קאיטאבי...‬
‫נראה אותך עכשיו! אני רמה שתיים...‬
‫הייתם רבים מדי...‬
‫לא הצלחתי להתאפק.‬
‫טיפלת בהם טוב-טוב.‬
‫בוס...‬
‫היי, בחורים...‬
‫מה עשיתם לליידי הקטנה?‬
‫סליחה.‬
‫למה ניסיתם לגנוב לה את הארנק?‬
‫אבל...‬
‫אתה מעז לענות לי? אני אהרוג אותך!‬
‫סליחה!‬
‫אל תתנצל בפניי!‬
‫וזה תקף גם לגביכם!‬
‫סליחה.‬
‫לא ככה.‬
‫אנחנו מצטערים מאוד!‬
‫סליחה!‬
‫זה מספיק, נכון? את סולחת להם?‬
‫תתחפפו!‬
‫כן, בוס!‬
‫סליחה!‬
‫את הבוסית שלהם?‬
‫אז את בוודאי יודעת משהו על מעלה הרמה.‬
‫עזבי אותך מזה. כיסחת את הבחורים שלי.‬
‫כדאי שתתכונני.‬
‫להתכונן?‬
‫אבל הם התנצלו בפניי.‬
‫אין קשר בין הדברים.‬
‫אנחנו מחזירים את כל החובות שלנו.‬
‫קדימה!‬
‫מה זה?‬
‫הקרקע...‬
‫ליכולת שלי קוראים "שדה שטף".‬
‫אני שולטת בצמיגות של האספלט.‬
‫מה תעשי? את לא יכולה לברוח.‬
‫מתקפה כזאת לא תשפיע עליי.‬
‫מה?‬
‫היא נעלמה!‬
‫לא רע.‬
‫מה? איך את לא נופלת מהקיר?‬
‫זרם חשמלי יכול לייצר שדה מגנטי.‬
‫הוא מאפשר לי להיצמד‬ ‫למוטות הפלדה שבתוך הקיר, רואה?‬
‫נו?‬
‫כבר מתחשק לך לדבר?‬
‫הבנתי.‬
‫לא השתמשת במלוא כוחך במתקפה הראשונה.‬
‫ואת טוענת שהפיצוץ פספס אותי בכוונה?‬
‫נכון. עכשיו תירגעי ו...‬
‫אל תתעסקי איתי!‬
‫עוד לא הפסדתי.‬
‫אם את אספרית, תראי לי מה את שווה!‬
‫את חושבת שכוח החשמל העלוב שלך‬ ‫ישבור את רוחי?‬
‫נסי ותראי אם תצליחי!‬
‫אתגרים כאלה לא מפחידים אותי.‬
‫בסדר, אני מקבלת את הצעתך.‬
‫מאמי, חכי!‬
‫אני יודעת.‬
‫את לא יודעת! מאמי!‬
‫אויהארו, את לא רוצה‬ ‫להיות אספרית ברמה גבוהה?‬
‫כמו מיסאקה ושיראי.‬
‫כוח ברמה גבוהה זה דבר שימושי מאוד,‬
‫וזה יעניק לי יתרון‬ ‫כשאנסה להתקבל ללימודים גבוהים...‬
‫כן. אילו רצינו ללכת לבית ספר רגיל,‬ ‫לא היינו באות לכאן.‬
‫אנשים רבים באים לעיר האקדמיה‬ ‫כי הם מוקסמים מהכוחות של האספרים, נכון?‬
‫גם אני תהיתי מהי היכולת שלי,‬
‫אילו כוחות סמויים טמונים בתוכי.‬
‫בלילה לפני שבאתי לכאן‬ ‫לא נרדמתי מרוב התרגשות.‬
‫אבל אחרי סריקת המערכות הראשונה שלי‬ ‫אמרו לי,‬
‫"אין לך שום כישרון. את רמה אפס".‬
‫כל הרוח יצאה לי מהמפרשים.‬
‫למען האמת, נתקפתי דיכאון.‬
‫אני מבינה לליבך.‬
‫גם אני ברמה נמוכה מאוד.‬
‫אבל כשאני עובדת עם שיראי‬
‫ומבלה איתך...‬
‫אני נהנית מכל יום.‬
‫כלומר, אילולא באתי הנה,‬
‫לא הייתי פוגשת את כולכן.‬
‫אני שמחה שבאתי לעיר האקדמיה,‬
‫ולו רק בזכותכן.‬
‫אויהארו...‬
‫את אומרת דברים חמודים כל כך!‬
‫כפרס, אסבן אותך מכף רגל ועד ראש!‬
‫סאטן, אני יכולה להתרחץ לבד!‬
‫הפסקת חשמל?‬
‫לכן אמרתי לך לחכות.‬
‫זו לא אשמתי.‬
‫איך יכולתי לדעת שיש כאן תחנת כוח?!‬
‫כמו שאמרתי...‬
‫למה הופעת רק ברגע האחרון?‬
‫הנעליים שלי נהרסו לגמרי.‬
‫כן, באשמתך.‬
‫כנראה הפסדתי.‬
‫- העבודות להחזרת החשמל בעיצומן -‬
‫אוף.‬
‫לא השגתי שום מידע.‬
‫קורוקו?‬
‫יש לנו בעיה חדשה!‬
‫האטסויה קאיטאבי שקע בתרדמת?‬
‫אני לא יודעת בדיוק מה קרה,‬
‫אבל הוא התעלף באמצע החקירה של אנטי-סקיל.‬
‫אני שיראי ממשמר התלמידים.‬
‫מה מצבו?‬
‫אנחנו עושים כל שביכולתנו,‬
‫אבל הוא טרם שב להכרתו.‬
‫החטפתי לו אגרוף חזק בפרצוף בפעם האחרונה...‬
‫לא, אין סימנים לפגיעה בראש.‬
‫למעשה, לא מצאנו שום בעיה גופנית.‬
‫הוא פשוט איבד הכרה.‬
‫אז אין הסבר למצבו.‬
‫זה מוזר, בשבוע האחרון הגיעו אלינו‬ ‫כמה וכמה פציינטים עם אותם תסמינים.‬
‫קשה לי להודות בכך,‬
‫אבל אנחנו לא יכולים‬ ‫להתמודד עם המצב הזה בכוחות עצמנו.‬
‫הזמנתי לכאן מומחית חיצונית‬ ‫לפיזיולוגיה של המוח.‬
‫סליחה על ההמתנה.‬
‫מנהל המרכז הרפואי מיזוהו הזמין אותי לכאן.‬
‫שמי הרומי קיאמה.‬
‫תודה שבאת.‬
‫את...‬
‫אני לא מוצאת את מעלה הרמה.‬
‫אולי זו באמת רק שמועה.‬
‫אולי אוריד שיר חדש.‬
‫קישור סודי?‬
‫- מעלה הרמה‬ ‫אמן: אנונימי -‬
‫זה...‬
‫מעלה הרמה באמת קיים?‬
‫האם המשתמשים יתאוששו?‬
‫מה? סאטן, לאן הלכת?‬